Jeg er ingen spion.
Jeg er bare en fisker.
Jeg elsker dette landet.
Jeg er ingen spion.
Jeg er bare en fisker.
Jeg elsker dette landet.
27. FEBRUAR 1942
EN UKE ETTER PRESIDENTDEKRET 9066
INSTRUKSER TIL ALLE PERSONER AV JAPANSK HERKOMST
Dette dekretet er bare piss, Marlon.
Kanskje det. Kanskje ikke.
- Alle må ut innen nattens frembrudd. - Når kan vi komme tilbake?
Øya eies av Marinen nå.
Jeg må konfiskere alt som kan være spionasjeutstyr.
- Radioer, lommelykter, kameraer... - Gi deg, Marl.
Vi pleide å bli drita sammen på Wada's.
Moren min vasket uniformen din etter at du kastet opp på den.
Ville du ikke visst om jeg var en spion?
Det er flaks for deg at det er meg.
Noen militærpolitibetjenter ville ha elsket å se deg havne i en ulykke.
Forstår du det?
Som Stan Grichuk.
Enda godt jeg ikke er en fyllik som nettopp fikk sparken.
Vet du hvor de brakte faren min?
Hvor enn han er, er han tryggere der.
Yoshida-san. Vi har plass.
Å, takk.
- Kan du tro dette? - Jeg begynner å gjøre det.
Kanskje du får se den jenta Luz igjen i LA.
Hun har kommet seg videre. Og det har jeg også.
Det tilhører fortiden.
Jeg tar meg av resten.
Greit, storegutt. Bare den ene kofferten?
Din fars.
I begynnelsen trodde jeg ikke at jeg skulle trives her.
Mamma, slutt å gråte.
I det minste er vi sammen.
Ok, alle sammen.
La oss se hva vi finner i byen.
De har fortsatt ledige rom.
Kanskje vi bør booke separate rom fra Asako og Chester.
Er noe i veien?
Jeg trodde jeg så noen...
Separate rom er greit.
Nei...
Nei.
Nei!
Du husker meg, gjør du ikke?
Du, gå videre.
Hva er det?
Sutra.
For å holde obaker unna.
Vil du ha en?
Obaker? Her?
Tror du ikke at noe hjemsøker dette stedet?
Se på Furuya.
Tror du alle demonene fortsatt er i helvete?
En yurei hjemsøker Furuya?
Ikke sorg eller skyldfølelse?
Hvor har Imamura blitt av?
Nakamura?
Brødrene Shinoda?
De forsvant uten noen forklaring.
Vi bør holde oss for oss selv.
Ethvert ansikt vi ser, kan tilhøre en ond ånd.
Senk farten, mine herrer. Jeg klarer knapt å holde tritt.
Er du her på onsdager nå?
Jeg er vanligvis med Irv og Hitoshi, men det har de endret på.
Vi har ikke sett dem på flere dager.
I så fall er det vel flaks at jeg er her på onsdager nå.
Det er Nick Okada.
Han hevder i hvert fall det.
PROFESSOR HENKOFF
Chester. Har du sluttet? Jeg har ikke sett deg siden...
- Pearl Harbor? - Ja.
- Her er forstørrelsesapparatet ditt. - Takk. Du trengte ikke å ta det med.
Jeg lurer på hva du syns om disse.
Det har vært et par begravelser på Terminal Island.
Flere av bildene jeg tok, ble slik.
Hva gjør jeg galt?
Hadde du spurt den gamle professoren min,
ville han sagt du hadde en treg lukker og en ustø hånd.
Hadde du spurt min jødiske mor,
ville hun sagt du fotograferte ting du ikke burde.
Men jeg spurte deg.
Vel, jeg sier at et bilde fanger
en fotografs forhold til verdenen rundt ham.
Og med tanke på alt som foregår,
er det forståelig at dine ikke blir helt perfekte.
Det er en vanskelig tid, Chester.
Jeg kan bare forestille meg hvordan dette er for deg.
Takk, professor. Jeg setter pris på det.
Luz?
Chester.
Hei.
Godt å se deg. Hvordan går det?
Når skulle du fortelle meg det?
- Om ni måneder? Om ni år? - Dette er mitt rot.
Min tabbe.
Jeg må ordne opp selv.
Så hvorfor tok du ikke medisinen?
På grunn av moren min.
Moren din?
- Er ikke hun... - Jo.
Da hun fødte meg.
Hun mistet for mye blod.
Min abuela sier at...
...alt hun rakk å gjøre, var...
...å gi meg navn,
holde meg
og ta farvel.
Herregud.
Moren min døde så jeg kunne leve.
Hele livet har jeg prøvd å leve opp til det hun ofret.
Jeg skulle bli nonne, sykepleier,
en perfekt datter.
Og så møter jeg deg, og jeg tenker: "Hvorfor må jeg være perfekt?"
Jeg burde ha visst bedre.
Etter at moren min døde...
...ga min abuela dette til meg.
Hun sier at dette lar moren min våke over meg.
Sprøtt, ikke sant?
Bare noen gamle curanderismo -greier.
Men jeg blir ikke kvitt følelsen av at hun har rett.
Ingenting i denne verdenen er et uhell.
Det er alltid noen som følger med, dømmer...
...straffer.
Vet familien din det?
Selv om de er veldig katolske...
...tok hverken faren eller broren min nyhetene
med særlig mye nåde.
Så la meg hjelpe.
Hvordan da?
Har du funnet deg jobb ennå?
Et passende sted for meg å bo?
Akkurat.
Jeg jobber på St Jerome barnehjem.
Babyen skal vokse opp der.
Helt til jeg får råd til å oppfostre et barn selv.
Setter du barnet vårt i et barnehjem?
Chester.
Det er ikke romantisk.
Det er ikke inspirerende.
Men i det minste... er det en plan.
Jeg er ingen spion.
Jeg er bare en fisker.
Jeg elsker dette landet.
Jeg er ingen spion.
Jeg er bare en fisker.
Jeg elsker dette...
Nakayama, kom deg opp.
Jeg er ingen spion.
Jeg er bare en fisker.
Jeg elsker dette landet.
Jeg er ingen spion.
Jeg elsker dette landet.
Jeg er ingen spion.
Kom igjen.
Jeg er ingen spion.
Ja, hva er neste del?
Jeg er bare en fisker.
Som trolig fraktet drivstoff til keiserens krigsskip.
Var det derfor sjefen din ble drept? Fant han ut hva du drev med?
Jeg vet ikke hvorfor Mr. Grichuk døde.
Ja, nemlig. Fordi du bare er en fisker.
Bevis det.
Jeg vet ikke hvordan man isfisker.
I så fall trenger du litt hell.
Yuko. Den japanske jenta som jobber her.
Kjære deg, det er flere år siden ei japansk jente jobbet for meg sist.
Hun var her, jeg sverger.
Hun spådde fremtiden min i det rommet.
Jeg vet ikke hva du... trodde du så.
Men det er ingen Yuko her.
Du. Kjøp et glass til.
Pass godt på deg selv når du drar, vennen min.
Jeg har en klient å se til.
Ok?
Takk.
Nakayama.
Snakker du engelsk? Hvor mye?
Hva foregår?
Vi må alle dra til en hesteveddeløpsbane.
Vi selger det vi kan.
Mamma?
Vi kan bare ta med to kofferter. Hva skal vi pakke?
Vil det bli kaldt? De forteller oss ingenting.
Det ordner seg.
Vi har 48 timer på oss. Vi kan pakke klær og andre nødvendigheter.
Resten bør vi selge. Hvem vet hva som er på den banen.
- Vi kan trenge pengene. - Hva med bilen til faren din?
Jeg kan be fotografiprofessoren min ta vare på den.
Vi kommer til å klare oss.
Skulle ønske faren din kunne se deg.
Gutten hans er i ferd med å bli en mann.
Han ville nok sagt det var på tide.
Gjør det vondt?
La oss se...
Leger sier at hvis du klyper veldig hardt på innsiden av armen...
...så glemmer du smertene i kneet.
- Klar? - Jeg er vel det.
Ok.
Lukk øynene. Dette vil gjøre vondt.
Au!
Føler du deg bedre nå? Ja? Ok, kom deg av sted.
Vær forsiktig, ok?
Miss Luz! Miss Luz!
Dette er Miyagawa, ikke sant?
Hun heter Alice. Hvor fører dere henne?
Max og Tomoko, alt kommer til å gå bra.
Det er en Saito, en Suzuki,
en Watanabe og to Yamamotoer som skal bli med oss.
Yamamotoene er babyer.
- Det vil skape trygghet. - For hvem?
Hvem er disse barna en trussel mot?
Alice, hør på meg. Det kommer til å gå bra med deg.
De skal ikke skade deg.
Disse menneskene er på vår side.
Du, kan du være forsiktig?
Det kommer til å gå bra med dere. Alt vil ordne seg, barn.
- Hva med de ufødte? - Hva for noe?
Hvis et barn blir født under krigen, hva vil skje med det?
Alle med selv én dråpe japansk blod må vekk herfra.
Ta det opp med oberst Bendestsen.
Du. Hvor er foreldrene til disse barna?
De har ingen, de er fra St Jerome.
Alle japser må melde seg. Vi mener det.
Mamma...
Dette er kanskje feil tidspunkt å si det på,
men jeg har hatt fast følge med noen.
Hun heter Luz Ojeda. Familien hennes er fra Mexico.
Mamma. Se på meg.
Luz er gravid.
Med mitt barn.
Hvorfor forteller du meg det nå?
Fordi jeg ikke kan bli med deg inn dit.
Jeg kan ikke forlate Luz eller barnet. Jeg må hjelpe dem.
Jeg og Otosan er familien din. Det er en ordre fra myndighetene.
Du, jeg har tabbet meg ut. Jeg burde sagt det til deg.
Jeg burde ikke ha sneket meg rundt og håpet at ting ville ordne seg.
Det er derfor jeg må dra nå.
Kom, Toshiro.
Vi må ikke oppføre oss som om verden bare handler om oss.
- Unnskyld, hvor skal vi bo? - Hva er numrene deres?
742 og 740.
700-799 er den veien.
Det stinker.
I så fall har vi en jobb å gjøre.
Hei, beklager at jeg bare braser inn.
Chester. Hva gjør du her?
Går det bra med deg?
Soldater var her. De hentet alle de japanske barna.
Jeg vet det. Derfor kom jeg.
De sa at kun én dråpe japansk blod...
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Bor du her?
Jeg sa jo at faren min taklet nyheten dårlig.
Du kan ikke bli her. Når du har født barnet, vil soldatene ta det.
- Vi må få deg ut av delstaten. - Takk for omtanken.
Men dette er feil tidspunkt for en romantisk gest.
Det skal ikke være en.
Jeg prøver å redde barnet som, enten du liker det eller ei, er vårt.
Jeg har pappas bil og bensinrasjoner.
Jeg har ringt prosessoren min, og vi har funnet den beste ruten.
De tar babyer, Luz.
Vi må gjøre noe.
Toshiro, kan du ta med denne ut?
Du tar etter moren din.
Der er du.
Beklager det.
Denne fyren pønsker alltid på noe.
Kom igjen, Toshiro.
Ansiktet hennes... er alt jeg ser.
Hun ser på meg.
Hun forventer noe.
Hun vil ha noe.
Hvem er hun?
Hvordan skal jeg vite det? En eller annen dame.
- Når drar vi inn igjen? - Når vi har samlet nok ved.
Denne damen. Hun snakker.
Si til henne: "Nick Okada er her."
Spør henne...
- "Hva vil du?" - Nick Okada?
Den unge ainokoen ved bordet vårt.
Yamato-san tror han er en obake eller yurei.
Alle menn Nick Okada tar på...
...forsvinner.
Kanskje vi står for tur.
Noe har fulgt etter oss.
Kanskje noen har gått over streken. Laget problemer.
Det kan vel ikke ha vært deg?
Kulden gjør oss til overtroiske gamle damer. La oss gå inn igjen.
- Dere kom frem. - Takk, professor Henkoff.
Du trenger ikke å kalle meg professor. Kom inn.
Dere kan bo på gjesterommet mitt.
La situasjonen roe seg litt ned før dere drar videre.
Takk.
Vi må finne et sted der jeg kan få meg jobb og Luz kan få pleie.
- Hva slags jobb? - Det har ikke noe å si.
Mekanisk, fabrikk... Noe som lar oss betale regningene.
Kanskje i New Mexico?
Noen andre reisende bor utenfor Santa Fe.
Jeg skal ringe dem.
Du har visst en plan.
Eller... i det minste har professoren din det.
Jeg sover på gulvet.
Greit.
Takk.
Sengen er trolig for liten for oss begge uansett. Eller hva?
Ja.
Ingen andre her.
Gå til side, ellers pågriper jeg deg.
Sett deg og skjul magen din.
Hva heter du, unge mann?
FBI.
Vi ble tipset om en japansk mann som ikke fulgte evakueringsordren.
- Du må bli med oss. - Chester.
Ikke reis deg.
Hvem er dette?
Kjæresten min. Slapp av, vi er ikke gift.
Ingen lover har blitt brutt.
Slapp av, frue.
Vi ser bare etter japanere.
Vent! Vær så snill!
- Luz! Gå inn igjen! - Jeg blir med dere.
Vi ser som sagt bare etter japanere.
Derfor må dere ta med meg også.
Jeg bærer på en.
Mamma.
Chester. Du har endret mening.
FBI endret den på en måte for meg.
Dette er Luz.
Luz, dette er moren min.
Beklager rotet.
Skulle gjerne tatt deg imot i et ordentlig hjem.
Gutter, her borte.
Fang nok for oss også denne gangen.
Dere er ikke de eneste som er lei av brød og postei.
Nick Okada?
Håper ikke jeg bringer ulykke.
Nick.
Tror du på bakemonoer?
- Bakemonoer? - Hamskiftende ånder.
Ja, jeg vet det. Bestemoren min trodde på dem.
Er det en bakemono iblant oss?
- Som gjør hva da? - Får menn som Imamura til å fordufte.
Nå får du gi deg. Bakemonoer finnes ikke.
Det er akkurat noe en bakemono kunne finne på å si.
Vent, vær så snill!
- Hva driver dere med? - Hvorfor er du her?
- Akkurat som dere, må jeg være her. - Hva skjedde med Imamura?
- Jeg vet ikke! - Hva slags ånd er du?
Jeg er ingen ånd!
Slutt! Vær så snill! Dere gamle idioter kommer til å drepe meg!
Fortell hva du er!
Ok.
Jeg er ingen bakemono.
Jeg jobber for Justis-og beredskapsdepartementet.
Jeg ble ansatt for å finne spioner, men jeg klarte ikke å finne noen.
Så du fôret dem med navn så du kunne beholde jobben.
Navnene til lojale menn.
Du forråder ditt eget folk.
- Ditt eget land. - Slutt.
Furuya-san, vent.
Det er ikke vår avgjørelse å ta.
Åndene som bor her, må ta den.
Hvor enn vi er...
North Dakota. Vi er i North Dakota.
Håper North Dakotas ånder
behandler deg bedre enn du har behandlet oss.
Dere.
Vent.
Kom tilbake, vær så snill.
Vær så snill, kom... Kom tilbake! Hjelp meg, vær så snill!
Hjelp meg!
Jeg klarer ikke å bevege meg!
- Du tok med henne hit. - Hun tok med seg selv.
Hun har blitt utstøtt av familien. Hos oss er hun ikke alene.
Føler du deg noensinne iakttatt?
Ja. Hele tiden.
Jeg er en japansk mann midt i en krig med Japan.
Du.
Yuko?
Hvordan klarte du...?
Chester. Chester!
Chester, du må dra!
Yoshida-san!
Går det bra?
Tosan?
Pappa, hva driver du med?
Helvete.
Å, helvete.
- Legg fra deg våpenet! - Pappa, gjør som de sier.
- Legg fra deg våpenet! - Pappa, ikke gjør dette!
- Herregud! Ikke skyt ham! - Dette er siste advarsel!
Pappa!
- Ikke skyt ham! - Legg fra deg geværet!
Pappa!
- Pappa! - Rygg unna!
Pappa!
Herregud...
Dra.
Tosan?
Pappa?
Ingen rører seg!
Jeg forstår ikke.
Hvorfor ville han gjøre det?
Jeg vet ikke.
Jeg har kjent Yoshida-san hele livet.
Det var veldig ulikt ham.
Amy, trenger du noe?
Jeg vet ikke hva jeg skal si. Du har min dypeste medfølelse.
La henne være i fred.
- Mamma, det går bra. - La meg hjelpe, er du snill.
- Jeg kan finne et begravelsesbyrå. - Hva så faren min?
Hvorfor sa han at du måtte dra?
Jeg vet ikke.
Det er ondskap rundt deg.
Den har allerede tatt ektemannen min.
Dra, før noe mer fælt skjer oss.
Hva?
Hva slags ondskap?
Jeg er lei for det, Chester. Bare...
Bare dra.
To kofferter per person.
Disse tilhører faren min. Dere drepte ham.
To per person.
COLINAS DE ORO INTERNERINGSLEIR